Acum suntem în anul 4032.
Distrugerea mediului de către om a creat Aberații evoluate
cunoscute ca Abii...
ce conduc Pământul.
Un singur om a văzut apropierea catastrofei.
A creat o arcă pentru omenire și-a ales câțiva oameni
să doarmă pentru 2000 de ani sfidând astfel extincția omenirii.
Înconjurați de munți și protejați de-un gard electric,
ultimii oameni rămași pe Pământ fac tot ce pot să supraviețuiască
într-un oraș numit Wayward Pines.
Din episodul anterior...
- Unde suntem? - Ești în Wayward Pines.
La naiba, oprește mașina!
Va dori să te prindă și să vorbească cu tine.
Fac ceea ce Pilcher ar fi făcut.
Jason! Vrei să oprești crimele? Suntem aici.
Luați-i.
Prima Generație nu poate răni un altul.
- Nu-l rănesc pe Ben. - Și Theo?
E bun.
Rebecca, trebuie să plecăm acum. Ceva-i putred aici.
Reguli clare, pedepse severe.
Clare și severe.
Ce-i pe cealaltă parte a gardului?
Mario!
- Ce faci? - Mario! Întoarce-te!
Cine ni se va alătura acestei aventuri?
Acestei călătorii în viitor, unde am reconstrui,
nu doar orașul, dar și umanitatea.
Ar trebui să alegem crema societății?
Nu.
Nu, perioada lor a trecut și aproape c-au distrus planeta.
În schimb, am ales fermieri, profesori, doctori, polițiști,
femei și copii ce știu să muncească.
Pentru că avem mult de muncă.
Dar pentru cei ce încalcă regulile, nu pot exista compromisuri.
Trebuie să înfrunte consecințele acțiunilor lor în public.
Să vadă toți.
Unde merg? Schimbă camerele.
De ce fac asta?
Mario, aici.
Ce fac?
- Nu suntem siguri, dle. - Trimite echipele de intervenție.
Pregătiți mașinile.
- Sunt pe drum. - Mergem și noi.
- Da, dle. - Jason...
Vom fi bine.
Trebuie să vedem ce se petrece.
Întrerupe transmisiunea. Nu vreau ca oamenii să se panicheze.
Da, dle.
Pornește-l din nou. Te rog, soțul meu e acolo.
Wayward Pines - S02E02 "Recoltări Sângeroase"
= Thanks to explosiveskull = = www.addic7ed.com =
Traducerea și adaptarea Richard Nasta Facebook.com/RichardNastaRO
- Trebuie să mergem. - Ce? Crezi că
- afară-i mai bine? - Nu. Va trebui să ne despărțim.
Avem o șansă mai mare dacă-i atragem în direcții diferite.
Bun.
Vreau ca o echipă să meargă în partea nordică a gardului.
Și o echipă în partea sudică a...
Kerry!
Nu!
Medic! Un medic!
- Fă ceva. - Bine.
Dumnezeule.
La spital, cred că trebuie să mergem la spital.
Anunță spitalul. Spune-le că venim.
- Da, dle. - Rezistă, Kerry.
Să le spun să se pregătească pentru operație?
Dle? Dle!
Îi dăm lichide acum. Are lacerații adânci și cred că și răni interne.
N-am experiență pentru așa ceva, dle. Îmi pare rău.
Mario, du-te găsește-l pe dr. Yedlin.
- Camerele l-au zărit în Secțiunea Șase. - La recolte?
Da. Grăbește-te.
Haideți, să mergem!
Acoperiți-vă!
Liber! Mergeți!
Trageți! Doctore, urcă în...
Eliminați-i!
Ești bine?
Dr. Yedlin, e vorba de Kerry!
A pierdut mult sânge când Abiile au atacat-o.
- Posibil ca organele interne... - Trebuie să nu-mi mai ignori întrebările.
- Nu, uită de... - Răspunde-mi!
Și unde-i soția mea?
Lasă soția acum, avem alte priorități!
Nu fac nimic până când... nu-mi explici ce se petrece.
Vrei să mori? Asta vrei?
Tu, Kerry, soția ta, cu toții.
Vom muri cu toții.
N-ai idee ce se petrece aici.
Atunci cine o va opera? Tu?
Poate unul din copiii de 12 ani.
O vei lua pe Rebecca, o vei aduce aici, și-mi vei spune tot ce se petrece.
Acum.
- Dumnezeule. - Rebecca.
Slavă Domnului că ești bine.
- Dumnezeule. - Bun.
- Ajunge. Doctore? Să mergem. - Ți-am spus, asta a fost prima parte.
E chiar acolo. Stabilizeaz-o măcar și vorbim după.
Nu te cred.
- Doctore. - Vreau să știu unde suntem cu adevărat.
Vreau să știu ce-i cu acel gard.
Vreau să știu ce-s cu creaturile alea, și vreau să știu
cum de un cretin minor se află la conducere.
- Theo, nu. - Ai o datorie.
Vrei să te implor? Asta vrei?
Ai fost răpit în Hawaii și pus într-o stare criogenică.
Umanitatea a dispărut datorită faptului c-am distrus mediul
și planeta a fost umplută de Aberații evoluționiste.
Gardul... ne protejează de ele.
Oamenii din acest oraș sunt singurii rămași în viață.
Din tot globul.
- Vreau adevărul! - Doamne Dumnezeule!
Nu, te rog. Oprește-te.
- Mario! - Oprește-te...
Nu. Te rog, pentru Dumnezeu.
- Rebecca spune-i. - Da.
- Theo. - Nu!
- E pe moarte! - Ascultă-mă, Theo.
Doar fă ce trebuie să faci pentru a o salva, da?
Doar fă asta.
Bun. Dă-i drumul.
Vei fi în regulă. Ești foarte norocoasă.
Cel puțin asta spune.
- Abiile. Au mai trecut? - Nu.
Am dat cu grenade luminoase, și s-au retras.
Am eliberat gardul. Totul e în regulă.
Dar recolta? Vom putea să aducem mâncarea înăuntru?
Dar ceilalți rebeli.
- Cei ce s-au predat cu Ben? - Nu, nu.
Nu vreau să te gândești la asta. Trebuie să te odihnești.
- Mulțumesc că ai grijă de mine. - Desigur. Știi că voi avea mereu.
Unde-i dr. Yedlin? Ar trebui să-i mulțumesc și lui.
Nu trebuie. Și-a făcut datoria.
De abia.
Cine locuiește aici?
Ți-e foame? Trebuie să-ți fie.
Voi vedea ce avem. Probabil că n-avem cine știe ce.
Rațiile sunt livrate marțea, dar, cu tine aici, vom primi dublu.
- "Rații"? - A fost și mai bine.
Ăsta-i motivul ce-a cauzat revoltă.
Dar ni s-a spus că va fi o recoltă cât de curând.
Știu că-i foarte greu pentru tine, Theo.
Dar e greu și pentru ei.
Să găsească echilibrul între prea puține informații și prea multe.
Când te-ai trezit, și te-au scos din starea criogenică...
Nu crede. Nu crede așa ceva.
La început, n-am crezut.
A fost foarte dificil pentru mine să știu ce să cred.
Dar în timp, am învățat să accept asta.
"În timp"?
Ești de-o zi aici.
Sunt aici de trei ani, Theo.
Locuiesc aici.
- Vii la întâlnire? - Dacă-i despre război, nu.
Revolta a luat sfârșit.
Jason duce totul la normal.
Ești unul din geniile lui Pilcher. Credeam că ești fericit.
Sunt fericit. Nu-ți dai seama?
Jason vrea să cultive recoltele.
Sunt pregătite, nu?
- Par pregătite. - Da.
Am amânat recolta prea mult, datorită revoltei.
- N-ar trebui să așteptăm. - Cum rămâne cu Abiile?
Se urcă una peste alta să ajungă la noi.
Sunt dispuse să se sacrifice.
N-a existat un asemenea comportament în anii de cercetare a lui Pilcher.
N-am mai văzut așa ceva de când suntem în Wayward Pines.
Am plantat acolo, pentru c-am fost nevoiți.
Pentru că nivelul chimic din solul de aici s-a schimbat drastic.
Putem să recoltăm atâta timp cât ne protejăm oamenii ce fac asta.
CJ? Știi că am încredere în tine.
- Ești sigur? - Vom proteja culegătorii.
- Suntem nevoiți. - Cum?
Am pregătit niște aruncătoare de flăcări. Dacă se apropie, le vom da foc.
- Nu poți controla focul. - Ba da.
E elementar. Are viață și e imprevizibil.
Ca și cum ai vrea să controlezi vântul sau soarele.
Comportamentul lor s-a schimbat. Și noi trebuie s-o facem.
E timpul să ripostăm. Mai dur decât până acum.
Și să avem tăria să credem că vom reuși.
Ai spus trei ani. Te-am văzut acum trei zile.
Te-am văzut acum trei zile în bungalou.
- Îți amintești bungaloul? - Nu contează.
Îți amintești ce-ai spus în el?
- Nu mai contează. - Ai spus că-i o furtună
- și ceva m-a lovit în cap. - A fost acum mult timp.
Cât de tare a fost lovitura? Sunt în comă indusă?
- Nu, nu ești. - Am fost în Hawaii?
- Da, am fost. - Pe bune?
De unde am asta? Suntem căsătoriți?
Theo, uită toate astea, da?
- Pentru că știu că nu-i... - Theo, mă asculți?
- Mă asculți...? Ascultă-mă. - De ce?
Nu mai contează, da? Contează că suntem aici.
Și trebuie să găsim un mod de-a supraviețui la fel ca ceilalți.
"Ca ceilalți"? Nu există ceilalți. Nu-i real. Halucinez.
Ți s-a părut aievea?
Nu simți durere în halucinații, Theo.
Theo...
ești în viață...
Trebuie să răspundem.
Nancy. E totul în regulă?
Drake respiră tot mai greu. Au trecut zile bune.
Spune că-l doare. Ceva nu-i bine.
Îmi pare rău.
- Totul e puțin cam... - Știu.
Dar am auzit că avem un nou doctor.
Ești doctor, nu?
- Da. - Ne vei ajuta?
Bună dimineața, Wayward Pines.
Soarele ne-a oferit o nouă zi.
Să ne bucurăm de acest moment și să continuăm să trăim în pace.
Bună dimineața, Wayward Pines...
Dr. Theodore Yedlin, Directorul Medicinei și-al Chirurgiei
Bună dimineața, dr. Yedlin. Sunt Arlene Moran.
Sunt recepționistă aici la spital.
Și...
Am vrut să spun că-s fericită să vă ajut cu nevoile medicale.
Nu sunt de profesie medic sau ceva de genul.
Nu te-am văzut noaptea trecută?
- N-ai fost tu? - Ba da.
Eu am fost. Mi s-a făcut un mic retuș.
Trebuie să-l fac din când în când. Mă ajută.
După aceea, sunt în regulă,
iar acum gătesc cu gaz, așadar, tot ce-ți trebuie.
Dr. Yedlin?
Aveți mulți pacienți în dimineața asta. Suntem pregătiți când sunteți și dvs.
Și ce-ați făcut cu Kelly, dle... a fost pur și simplu...
Oprește-te. Da?
Frumusețea Orașului Wayward
Rebecca?
Theresa, cum ești?
- Scuze, sunt puțin... - Jason l-a pus pe Ben dincolo de gard.
- Poftim? - Asta-mi spun oamenii.
Cum se poate așa ceva? E Prima Generație. Amândoi sunt Prima Generație.
- Așa-i Jason. - Soțul tău a fost și el acolo, nu?
- Da. - Și e în viață.
Poate că și Ben e-n viață.
- E o posibilitate. - Da. E o posibilitate.
Vreau să-i spui soțului tău să vină să mă vadă când ajunge acasă, da?
Trebuie să știu ce știe. Rebecca, te rog?
Theresa, eu...
Rebecca...
și tu ai pierdut oameni, dar tu ai primit pe cineva înapoi.
Te rog ajută-mă.
Frumoasă priveliștea, nu?
Nu vă temeți, nu vă poate răni. Amintiți-vă, o Aberație bună...
- Este o Aberație moartă. - Excelent.
E unul din cele cinci cadavre
ce le studiem în acest moment în noul centru de cercetare.
Avem și trei Aberații în viață. Nu vă temeți.
Sunt închise foarte bine, și din când în când sedate.
Cu încurajarea și susținerea lui Jason
pentru programul nostru, învățăm tot mai multe în fiecare zi.
Și cu cât înțelegem mai multe, cu atât avem o șansă mai mare
să le învățam slăbiciunile, nu?
Știu că nu sunt cu voi aici la Academie
în felul cum am fost, ținând cont că acum sunt conducătoarea
cercetărilor științifice, dar dacă aveți întrebări...
L-ați luat din grămadă?
Din grămadă ce-au făcut-o, încercând să intre.
Unde ai auzit asta, Frank.
- Vor face din nou acest lucru? - Nu.
Au văzut cum ne-am apărat.
Amintiți-vă, copii,
orașul Wayward Pines o duce bine atâta timp cât lucrăm împreună.
Cât timp stăm uniți și nu lăsăm să fim atrași
de nicio neplăcere și dezbinare pe care unii membri ai comunității
încearcă s-o cultive, dacă rămânem împreună,
suntem în siguranță în Wayward Pines. Suntem în siguranță maximă.
Limba lui e foarte umflată.
Mama ta mi-a spus că te doare puțin. Poți să-mi arăți unde?
Mă dor și mâinile.
Încheieturile.
Sunt semnele malnutriției.
- Care-i situația de acasă? - Lui îi dau mâncare prima oară.
Am înțeles că stăm cam rău cu rațiile în acest moment,
dar ce acces veți la elementele de bază? Multivitamine sau...?
Nu toți sunt calificați pentru asta, dr. Yedlin.
Cum se "califică" cineva pentru vitamine?
Putem să îndreptăm acest lucru.
O să-l intubăm și-l vom hidrata.
Cheamă gastrologistul și... Doar că nu avem un gastrologist.
Așa că...
o voi face eu.
Mulți pacienți, doctore.
Dr. Yedlin.
E cam neplăcut acum, dar cu ajutorul dvs,
rezidenții vor fi perfect antrenați...
Știi condițiile în care se află oamenii orașului tău?
E foarte bine că lucrezi atunci.
Asta facem noi în Wayward Pines.
Nu prea are logică ceea ce faci tu aici.
Asta nu te privește.
Ba da, pentru că-mi tot trimiți pacienți.
Nu-i treaba ta să-mi spui cum să-mi fac treaba.
Nici măcar să sugerezi.
Am făcut un jurământ, așa că-i datorită mea să vindec oamenii.
De fapt, sunt singurul care poate face această treabă, nu-i așa?
Cum se simte Kerry?
Poți să-mi spui ce povesti dorești despre ce-i acest loc,
și voi accepta unele versiuni, dar nu-i sigur,
dar ce nu voi accepta este realitatea că m-am trezit într-o dictatură.
- Vezi tu, în lumea reală... - Asta-i lumea acum.
Atunci voi încerca să protejez ce-a mai rămas din umanitate.
Îmi ții lecții acum.
Cred că trebuie să ai grijă cum vorbești cu mine, doctore.
Crezi că nu-ți pot face meseria ta? Perfect de acord.
Dar amândoi știm că tu nu o poți face pe-a mea.
Doar ce-a ajuns aici. Nu iau nicio sugestie de la el.
Nu trebuie.
Dar doctorul unui oraș, singurul doctor al orașului,
oamenii vor pune întrebări.
Și se vor îndoi. Asta-i judecata.
Și cum o oprim?
Nu putem, dar nu-i o amenințare dacă o controlezi.
Te voi ajuta.
Wayward Pines a mai trecut prin asta.
Nu poate exista facțiuni sau voci negative.
Poate să fie o singură persoană în conducere.
Altfel totul se duce naibii, și vom dispărea.
Știu.
Lucrează cu el, Jason.
Nu vrei să începi această luptă. Nu merită timpul irosit.
Ai dreptate. Nu merită.
N-ar fi trebuit să-l trezesc.
Atunci aș fi fost moartă.
Viețile noastre merită aroganța lui.
Încă sunt astăzi aici. Tu ești încă aici.
De asta are nevoie orașul.
E dificil, da.
Amândoi știm că-i necesar pentru supraviețuirea orașului.
Știu.
Ai prins? Bun, ridică.
McConigles
Dr. Yedlin.
Rebecca a plecat acum o oră.
- Rebecca? A fost soția ta, nu? - Rebecca, este soția mea, da.
- Tu cine ești? - Lucy Armstrong.
Ea e șefa mea.
Haide.
Nu mai ești un arhitect?
Ești un estetician?
Da, asta-i slujba ce mi-au oferit-o. La fel cum și tu ai primit una.
Să aranjezi păr?
Asta am fost pusă să fac, Theo.
Și ca să supraviețuiești uneori, trebuie să faci ceea ce-ți este spus.
Munca ta a însemnat totul pentru tine.
Am fost pe Strada Principală astăzi,
și-am văzut un magazin de înghețată numită McConigles.
N-a fost numele profesorului tău favorit de la Harvard?
Facultatea de design?
Mă-ntrebam dacă ai vreo legătură.
Ești paranoic acum.
- De ce n-aș fi? - Pentru că nu ajungi departe.
Acum doi ani, clădirea aia a luat foc.
Mi-au cerut ajutorul s-o reconstruiesc. Și m-au lăsat să aleg numele.
Atâta trebuie să știi.
Vom acționa pe întuneric și e lună plină.
Muntele ne va arăta tot ce-i acolo.
Curățăm pământurile, și vom pune aruncătoarele aici și aici.
- Dar dacă focul îi atrage? - N-am mai folosit focul înainte.
Nu știm ce înțeleg din asta.
În seara asta vor învăța.
Soldații vor sta la intervale de 3 metri. Intrăm și ieșim.
Amintiți-vă, viețile tuturor oamenilor din Wayward Pines depind de noi.
- Nu se opresc. - Folosiți aruncătoarele.
Se retrag.
- Pământul este liber. - Recepționat.
Să meargă culegătorii.
Am terminat de cules lanul de porumb B.
Primele șase mașini sunt pe drum spre casă. Terminat.
Ia-mă înapoi cu tine.
- Ben? - Te rog.
Te rog, ascunde-mă în mașină!
Sunt Prima Generație!
Nu mă poți lăsa aici să mor!
Nu!
Bun.
Sunt Ben Burke, și sunt după gard.
Poate că ăsta-i ultimul meu mesaj.
Dle. Mai bine vedeți asta.
Mamă, știu că n-ai acceptat tot ceea ce-am făcut.
- Așa că-mi pare rău. - E în viață.
Și... știu că tata n-a fost perfect,
dar m-a învățat să lupt pentru lucrurile în care cred.
Amândoi ați făcut-o.
Și-am vrut să vă fac mândri
și-am vrut să fac ce-i mai bine pentru oamenii din Wayward Pines.
Îmi pare rău că n-a fost destul.
Jason, dacă urmărești asta, știi că-i o greșeală ce faci.
M-ai pus după gard,
și se pedepsește cu moartea, și știi asta.
Pilcher a spus că
- niciun membru din Prima Generație... - Oprește-l.
- Nu poate răni un altul. - Dle?
Oprește-l acum.
Dacă va ieși ceva bun din asta, să vadă măcar oamenii
ce fel de lider ești cu adevărat.
Bună treabă.
L-ai văzut pe Ben?
L-ai văzut pe Ben?!
- L-ai văzut? - Nu. Îmi pare rău.
Este adevărat ce se spune despre Prima Generație?
Nu-i prima regulă că nu poți răni un altul din Prima Generație?
Nu-i corect?
- Dna Burke, înțeleg că sunteți... - E acolo, și poate că-i în viață.
Atunci de ce stați aici, pierzând vremea?
Știu că-i deranjant, doamnă, dar noi urmăm regulile.
Cum de-l puteți lăsa pe Jason să facă așa ceva?
Vă rog faceți ceva.
Faceți ceva.
Faceți ceva, vă rog!
- Duceți-o acasă. - Băga-mi-aș!
Are dreptate. E prima regulă.
- A luptat împotriva noastră. - Dar tot unul de-al nostru e.
- Putem să-i spunem lui Jason să... - Nu.
Va spune nu.
Să mergem.
Inspiră.
Expiră.
Sunt bine. Trebuie să mă întorc la muncă.
Lasă-ne singuri.
Ieși afară.
- Nu simți nicio durere? - Știu ce-i durerea. Sunt bine.
Și mulțumesc pentru ce-ai făcut când am fost rănită.
Asta-i datoria mea. Nu?
Decât dacă, desigur, ai nevoie de-un frizer în altă parte.
Ascultă de tine, nu-i așa?
Face ceea ce și-ar fi dorit Pilcher. Și face ceea ce-i corect.
Dar face ceea ce-i spui.
- Așa sper, dr. Yedlin. Bateți undeva? - Nu.
Încerc doar să văd cum funcționează sistemul.
Fă spitalul să funcționeze optim. De restul ne ocupăm noi.
- Ar trebui să mănânci, Kerry. - Încerc.
În seara asta, oamenii din Wayward Pines vor mânca mâncare adevărată.
Gardul va rezista, rebelii sunt zdrobiți.
Orașul începe să-și revină.
- Theresa întreabă prin jur despre Ben. - Știu.
Regulile, Jason...
Niciun membru din Prima Generație nu rănește un altul.
- Așa am fost învățați. - Nu l-am rănit.
L-am exilat. Abiile l-au rănit.
A încercat să ne întoarcă unul împotriva altuia.
- Va trebui să explici asta unor oameni. - N-ar trebui.
N-a fost oricum din Prima Generație.
- A venit mai târziu. Nu-i un original. - Nici eu nu sunt.
E diferit. Tu ești diferită.
Ești loială.
Ești a mea.
Mario, tu ești?
Unde-i Ben?
Xander, sunt eu!
Unde-i Ben?!
Ce naiba, sunt mama lui! Unde-i?
Îmi pare rău, tată.
Boala infecțioasă.
N-am priceput-o. Nu-mi pasă de ea.
Nu cred c-am ajutat un copil să vină pe lume.
Nu singur, oricum.
Nu-mi amintesc ultima oară când am văzut un os rupt.
În rezidențiatul tău, ai făcut puțin din toate.
O să ai parte de toate.
Inelarul meu.
În Sierra.
Ursul alb.
- A fost în Eden. - Am fost goi măcar.
Și bungaloul?
Tot acolo ești? Cu mintea?
Când m-am trezit, am crezut că ești mort.
Și acum ești aici, stând cu mine... ești în viață.
Mă bucur pentru asta.
Dar mai mult nu pot face.
Deocamdată.
Uite.
La ce?
Nu-i nimic.
Am verificat cele 60 de camere... nicio Aberație în ele.
Nu s-a mai întâmplat așa ceva.
- E posibil? - Au plecat.
Traducerea și adaptarea Richard Nasta Facebook.com/RichardNastaRO